1.1. Nevienādība, nevienādības atrisinājums
Ja divas izteiksmes, kas satur mainīgo, savieno ar nevienādības zīmi, iegūst nevienādību ar mainīgo. Atkarībā no nevienādības zīmes ir šāda veida nevienādības:
f(x) > g(x), f(x) <
g(x), f(x) ≥ g(x), f(x)
≤ g(x), kur f(x) un g(x) ir mainīgā izteiksmes. Piemērs.
![](images/Tem_1/8formula1.jpg)
;
![](images/Tem_1/8formula2.jpg)
ir nevienādības ar vienu mainīgo.
Viens no nevienādības
![](images/Tem_1/8formula3.jpg)
atrisinājumiem ir x = -3, jo ievietojot mainīgā x vietā skaitli iegūst patiesu skaitlisku nevienādību
![](images/Tem_1/8formula4.jpg)
jeb
8 > -12.
Ja, ievietojot mainīgā vietā kādu skaitli, iegūst patiesu skaitlisku nevienādību, tad šis skaitlis der par nevienādības atrisinājumu. Atrisināt nevienādību nozīmē atrast visu nevienādības atrisinājumu kopu un pamatot, ka citu atrisinājumu nav. Risinot nevienādības, kas satur mainīgo, jāņem vērā definīcijas apgabals.
To, ka dotai nevienādībai ir atrasti visi atrisinājumi un citu bez tiem nav, garantē ekvivalentu pārveidojumu veikšana .
Par nevienādības definīcijas apgabalu sauc visas mainīgā vērtības, ar kurām ir jēga nevienādības abām pusēm. Piemēram, nevienādības definīcijas
![](images/Tem_1/8formula22.jpg)
apgabals ir intervāls
![](images/Tem_1/8formula23.jpg)
, jo izteiksme
![](images/Tem_1/8formula24.jpg)
ar mainīgā vērtību x = - 1 nav definēta.